"Від роду вже минуло мені 58 років, - так почав дід Захарчук Кіндрат Ількін, - ... Жив і батракував аж до 1930 року, а в цьому році відкрив собі шлях - вступив до колгоспу.

Родина у мене складається з 6 чоловік, часто мені приходилось голодувати з родиною, бо на прожиток не вистачало хліба з того клаптика (2,5 га) землі, що я мав раніш.

А зараз я колгоспник. Працював сумлінно на польових роботах минулого року. А там виробив 140 днів, а родини в цілому виробила 500 трудоднів. За сумлінну роботу я отримав продуктів: твердих культур жита й пшениці 41 пуд, кукурудзи - 100 пудів. Крім того, що отримав частину таких культур. як ячмінь та інші, належить мені і певна сума грошей відповідно до вироблених трудоднів. То ще не все. Мене восени 1932 р. управа за сумлінну роботу преміювала малим поросям. А все це показує, що я живу зараз далеко краще завдяки колективному господарству...

Вже цього року я переконався, що коли сумлінно працюєш, борешся проти ледарів та розкрадників, то ніколи голодний. буде і одежа, гроші і все для життя".