Ткаченко Лілія Ігорівна, учениця ІІ курсу ВМВПУ, навчаюсь за професією "Оператор комп'ютерного набору, у групі №11. Історію люблю змалечку.

Пам'ятаю, як я любила прислухатися до оповідей старих людей про минуле. Любила розпитувати свого прадідуся про Велику Вітчизняну війну, про участь у боях. Молодим хлопцем пішов він воювати, боронити свою землю від ворога. Пройшов всю війну, пролив немало крові, але повернувся додому живий. А про другого прадідуся знаю лише з розповідей. Навіть фотографії його не бачила. Був військовим льотчиком, служив на кордоні, у перші дні війни не повернувся з польоту.

Цікаві, хвилюючі історії про минуле. Досить довго закритою сторінкою була тема голоду на Україні. Маленькою дічинкою я не могла зрозуміти, чому люди голодували, що було причиною голоду, адже наша земля родюча, багата, люди працьовиті. Виявляється, людина може померти не лише на війні, а і в мирний час, коли немає ворогів, а всі кругом свої: своя влада, свої сусіди, свої близькі. Що ж відбулося з моїм народом у далекому 33 році? Як і кожна людина, я хочу осмислити і пояснити собі, всьому білому світові, як це сталося?

У проекті я використовую матеріали Народної Книги-Меморіалу, упорядником якої є Лідія Коваленко; книги "Голод на Поділлі", автор - відомий історик, професор І. Г. Шульга, а також розповіді моєї бабушки про наш рід у страшні роки голодомору, не тільки 1933, а і 1947 років.