Податки з кожної сім’ї та ще й забирали всі харчі, що люди пухли з голоду… Приходили чоловік п’ять озброєні і все забрали, все, що знайшли. Які там документи, автомат к голові, і все. Ніхто і не питав, а ті, хто спробував, могли і вбити. Ці іроди все, що хоч, могли зробити, з ким могли… Спочатку (люди боронились), а потім все з голоду пухли, помирали цілими дворами. Хто щось мав (з продуктів), то закопав.Біс їх знає (як їх звали). Питали, знущались над жінками та дітьми, і люди не витримували, розповідали (де заховано харчі)….Коли в колгоспі організували, було, громадську кухню, де давали по 200 грам хліба і миску якоїсь баланди… Ці душегуби попридумували (“Закон про 5 колосків”), щоб всіх тут подушити. Ти що, вбили б одразу (якби спробував зібрати у полі колоски, залишки городини)… Ці виродки робили все, що хотіли (щоб змусити людей іти до колгоспу). Та яка там худоба, все забрали одразу.Ввечері, вдень, вночі – коли захочуть (ходили відбирати продукти). Разів три (приходили), потім забирати було нічого, лише трупи по селу збирати…Та кого (з сиріт) забирали сусіди, родичі, а кого не встигали. Всі пухли з голоду, дохли як мухи. В моїй сім’ї вмерла мати та два брати. Спочатку допомагали (люди), а коли почався голод, то кожен був за себе.Їли все, що можна, навіть землю. Дехто сходив з розуму. Жахливі були часи. Та яка там допомога (від родичів), всі пухли з голоду…Коли мати була жива, збирала якісь рослини та й корінця, не знаю, які саме. Коли таки голод, їли все, що знаходили, і багато помирало від завороту кишок. Котів, собак, ховрахів, кур (їли). Якщо були якісь речі, їздили на товарняках в міста і вимінювали на харчі. Був (голод у містах), але, говорять, не такий, як в селі, хоч щось давали їсти. Багато (померло), маже половина. Ні, в нашому селі не було (випадків людоїдства). Пухли з голоду, але не їли людей. Та на кладовищі родичі і хоронили… Сталін і ті, хто з ним (винні).

<<<Назад