Ні татаро-монгольські орди, ні набіги кримських татар і турок, ні вогонь Великої вітчизняної війни не забирали стільки людських життів, як чорна хвиля рукотворного голодомору. У сім’ї Софії Кудляк з восьми членів сім’ї на початок 1933 р. та на кінець 1933 р. залишилась лише сама Софія. Вмираючі люди поїли собак, котів, ворін, викопували недосічену торішню картоплю, вживали бур’яни і кору дерев. Але все це мало допомагало. Щоденно помирало по 20-25 людей, а всього у селі лише за один 1933 р. померло понад 500 чоловік, що становило більшість проживаючих у селі, тоді як за роки Вітчизняної війни загинуло 113 харліївчан. Це було наслідком “мудрої” політики сталінщини, мовчазне потурання їй з боку керівництва республіки, областей і районів. Це виконуючі волю Сталіна так звані продовольчі цілі, але й на насіння. Непослухів карали судами так званих четвірок.

<<<Назад