Голодомор у цьому селі забрав не дуже багато людей. Рятувало людей те, що це невеличке село знаходилось далеченько від битих шляхів, поряд з селом ліс, річка. Хліба не було, то рятувалися городиною, ягодами, грибами, які заготовили і на зиму, їли цвіт акації, калачики, лободу, кропиву. З річки виловлювали не те що рибу, але й молюсків. У селі не лишилося ні котів, ні собак. Делікатесом вважалися горобці і ворони. Проте і це не порятувало окремі сім’ї. Так, сім’я Долинського (6 чоловік) вимерла повністю. Сталося це насамперед тому, що вони вважалися такими, що підлягають розкуркуленню, і у них забрали все, до останньої зернини і картоплини, а допомогти їм не було чим, бо самі пухли, і боялися, бо за поміч “ворогам народу” наступала невідворотна кара з боку влади і каральних органів.

<<<Назад