Ампер Андре-Марі

10.01.1775 – 10.06.1836

видатний французький фізик, що заклав своїми

роботами основи електромагнетизму

Син процвітаючого ліонського комерсанта, Ампер одержав домашню освіту, головним чином самостійно вивчаючи книги по математиці і фізиці з батьківської бібліотеки. Після Великої французький революції Ампері став учителем фізики і математики, спочатку в Ліоні, потім у Бурже. Пізніше йому вдалося перебратися в Париж, де він одержав посаду в Політехнічній школі, а в 1808 р. став генеральним інспектором паризьких університетів. Починаючи з 1824 р. викладав фізику в Коллеж де Франс і філософію в Сорбонне. Наукова і педагогічна діяльність Ампера була завжди надзвичайно інтенсивною, незважаючи на важкі життєві обставини (смерть батька на гільйотині під час якобінського терору, рання смерть першої дружини, катастрофічно невдалий другий шлюб).

У 1814 р. Ампер незалежно відкрив закон Авогадро. Однак найголовніші наукові відкриття Ампера приходяться на період з 1820 по 1827 р., коли він, натхненний відкриттям Ерстеда, який виявив, що магнітна стрілка повертається поблизу проводу із струмом, став займатися цією проблемою. Ампер пояснив дослід Ерстеда, припустивши, що струм створює в просторі магнітне поле. Далі Ампер встановив, як напрямок поля пов’язаний з напрямом струму в провіднику, і знайшов кількісну формулу, що поєднувала напруженість магнітного поля зі струмом. Далі Ампер вивів формулу для сили взаємодії двох провідників зі струмом (закон Ампера). Для пояснення магнетизму речовин Ампер увів поняття про мікроскопічний струм, що створює намагніченість (гіпотеза молекулярних струмів Ампера). Запропонував визначення сили струму (зараз одиниця сили струму у СІ називається ампер).